Dette er historien om, hvordan den moderne verden blev til.
Et nyt perspektiv, der følger civilisationens spredning -
- over hele verden.
Fra menneskehedens vugge og de første byer og imperier -
- til troen på én gud.
Vi følger civilisationen fra Mellemøsten -
- et utroligt sted, der har været forbindelsesled -
- mellem Asien, Afrika og Europa i flere tusind år.
Et økonomisk, videnskabeligt og kulturelt centrum.
Det bliver en episk opdagelsesrejse...
... fra øst til vest.
Fra bjerget Nemrut i dagens Tyrkiet ses den historiske flod Eufrat.
Her har man en fantastisk udsigt over Mesopotamien.
I menneskehedens tidlige dage var landet mellem Eufrat og Tigris -
- civilisationens vugge.
Når man ser horisonten rundt -
- ligger hele verden for ens fødder. Man kan nå til alle sider.
Så forstår man, hvordan civilisationerne mødtes.
Oppe på Nemrut, under en kæmpestor gravhøj -
- ligger en 2000 år gammel kongegrav. Her hviler Antiochos.
Han var græker og perser.
Derfor kantede han graven med græske og persiske guder.
De græske guder Zeus og Herakles vender vestpå mod Grækenland.
De persiske guder Ormuzd og Vahagn -
- står vendt mod øst.
Antiochos ' monument symboliserer mødet mellem øst og vest.
Dets placering med udsigt over Mesopotamien -
- er en påmindelse om, at vor civilisation -
- blev født i dette land mellem to floder.
MELLEM TO FLODER
Før civilisationens oprindelse var vi nomader.
Stammer strejfede rundt og ledte efter ly og føde.
Vi levede som jægere og samlere.
Nye opdagelser viser, at der skete noget for omkring 12.000 år siden.
Jægere og samlere i det sydlige Tyrkiet gjorde noget særligt.
Udgravninger i Göbekli Tepe viser, at de holdt op med at vandre.
For første gang nogensinde begyndte mennesker at bygge -
- i meget stor skala.
Det forandrede landskabet.
Alle jordbunker er kunstige.
De er menneskeskabte og rummer monumenter som det udgravede.
Jordbunkerne ligger oven på en stor kalkstensryg -
- som er et af de højeste punkter i området.
I bunkerne har Klaus Schmidts hold udgravet enorme stensøjler:
Det ældste menneskeskabte monument, man har fundet.
Disse søjler er virkelig store.
Desværre blev de to centrale søjler ødelagt for længe siden.
Den øvre del mangler, men de var omkring 5 meter høje.
Man ser, at stenaldermennesket -
- havde et overraskende højt niveau af kunstnerisk formåen.
Her har vi et fint eksempel på stenalderkunst.
Det er et hautrelief, som forestiller et rovdyr, der viser tænder.
Her er dyrets krop. Under den ser vi et basrelief af et vildsvin.
Her har vi tre niveauer af kunst: firkantede, T-formede søjler -
- hautrelief og basrelief. Alt i den samme sten.
Disse opdagelser har revolutioneret vor forståelse af fortidsmennesket.
Længe før de dyrkede jorden -
- tog jægere og samlere sig tid til at efterlade sig monumenter.
De var stadig jægere og samlere -
- men de mødtes her og holdt festivaler her.
Da var de mange nok til at udhugge stensøjlerne -
- transportere dem og rejse dem her.
Byggeriet, koordineringen af arbejde og ressourcer -
- og de tekniske færdigheder er tegn på et avanceret samfund -
- 2000 år før mennesket slog sig ned for at dyrke jorden.
Det har ændret vores opfattelse af civilisationens oprindelse.
Sådan et arbejde kræver en specialist.
At lave søjlerne kræver specialister. Det samme gælder transporterne.
Det betyder, at jægere og samlere var mere udviklede end vi troede.
Dette første kapitel i menneskets rejse mod civilisationen -
- blev fundet her i Mellemøsten.
Det næste kapitel indebar permanente bosteder -
- hvor mennesket tog kontrol over naturressourcerne.
Det er afgørende, da vi holder op med at leve fra hånden til munden -
- og ikke længere render naturen i hælene og beder om gaver.
I stedet slår vi os ned og skaber bofaste samfund.
Da tager vi for første gang kontrollen over omgivelserne.
Det giver et fundament, hvorfra civilisationen siden vokser frem.
Næste vigtigste skridt på rejsen indtraf også i dette område.
Mennesker begyndte at slå sig ned og bygge huse og samfund.
Det begyndte for over 10.000 år siden.
Beviser på denne forandring er også fundet i det sydlige Tyrkiet -
- i Catal Höyük.
Catal Höyük lå ved en flod, der gav vand -
- samt en anden vigtig komponent: Mudder som byggemateriale.
Lervæggene ser ikke ud af meget, men står for et afgørende skridt:
Evnen til at etablere bosættelser.
For 9000 år siden så Catal Höyük sådan ud.
Huse med ovne og indgang fra oven.
Det er en historie, som arkæologer har stykket sammen.
Her har vi en række lerstenshuse.
Der er et hus her, og et her.
Der ligger endnu et bagved og et bag mig herovre.
Husene blev bygget af lersten -
- som blev samlet andre steder og oftest blev soltørret.
Her ser man en række lersten. De er ganske lange. Her er mørtel.
Floden ved Catal Höyük gav ikke kun mudder, men også noget andet.
Jorden var meget frugtbar.
Her tog mennesket endnu et revolutionerende skridt: landbrug.
I lagerrummene ser vi en række beholdere af lersten.
Her er væggen af en beholder.
Deri har vi fundet nødder, pistacienødder -
- mandler, ærter og hvede.
Det fortæller os noget om, hvad der voksede heromkring -
- og hvad de dyrkede.
Det tidligste landbrug og tæmning af dyr -
- begyndte altså i Tyrkiet for 10.000 år siden -
- og bredte sig over "den frugtbare halvmåne" mod Mesopotamien -
- og vestpå mod Middelhavet.
Landbrug og bofaste samfund ekspanderede gennem Europa -
- og for 7000 år siden havde det nået dets vestlige udkant.
Landbrugstanken forvandlede samfundet overalt.
Landbruget indebar også en teknisk revolution.
Det var neolitikum, den yngre stenalder.
Arkæologer har fundet spor af den meget effektive teknologi.
Her har vi fundet nogle af de redskaber, de brugte.
Her har vi stenredskaber, som man malede -
- og knuste hvedekorn med -
- for at lave mel eller grød af det.
Vi har også fundet redskaber af obsidian, som er vulkansk glas.
De kan have været en del af en segl -
- og den her kan have siddet på et jagtredskab.
Med landbrug og en bofast kultur kom andre teknologiske fremskridt:
Først keramik til lagring og transport -
- og så metalforarbejdning til værktøj og redskaber.
Landbruget medførte også en revolution i samfundet.
Man organiserede fælles projekter, som vanding og høst -
- og man havde brug for regler for opdeling, dyrkning og arv af jorden.
I den yngre stenalder tog mennesket kontrol over sine omgivelser -
- og blev bofast.
Perioden er begyndelsen på rejsen til det sted, hvor befinder os i dag.
Med faste forsyninger vokser befolkningstallet.
Folk søgte sammen i større grupper -
- og mennesket begyndte at skabe begyndelsen til en civilisation.
I de frugtbare jorder langs Østens store floder -
- opstod civilisationen.
Set fra øst mod vest opstod Kinas civilisation ved Den Gule Flod -
- og siden ved de andre floder.
I Indien ser vi ved Indus og Ganges de første eksempler på kunst.
Floder var civilisationernes livliner.
Fra Indus og Ganges i Indien...
... til Nilen i Egypten.
For 6000 år siden mellem de to store floder Tigris og Eufrat -
- begyndte de første byer at vokse frem.
En af de første blev bygget ved Mesopotamiens vestlige grænse.
Mari i det nuværende Syrien blev genopdaget i 1933.
Mari var en by ved Eufrats bredder.
Byen var rund og fik vand fra en central kanal.
Mari lå strategisk ved handelsvejene -
- mellem Mesopotamien og fjernere steder.
Metaller blev ført hertil fra Anatolien -
- og også andre materialer.
For eksempel malm -
- fra Oman, Dilmun og Bahrain -
- som ligger sydpå.
De blev sendt videre herfra -
- til hele Østen og andre dele af verden.
Mari blev rig på handel og landbrug, men rigdommene blev ulige fordelt.
Her udvikledes et socialt hierarki med en konge som leder.
Vi befinder os i tronsalen -
- i paladset Zimri-Lim fra det andet årtusinde f.v.t.
Nede for enden ses soklen -
- hvor kongens trone stod.
Den var fremstillet af ædeltræ, guld, sølv og elfenben.
I Mari kan fortiden tale direkte til os.
Arkæologer fandt beviser på en stor opfindelse: skriftsproget.
Man fandt tusinder af stentavler med tekst opfundet i Mesopotamien -
- for 5000 år siden.
Det er nok det største fremskridt -
- som homo sapiens har gjort. At man kan skrive tegn på en overflade -
- som andre kan genkende og derudfra genskabe ord.
Det er en stor og dejlig opfindelse, der er afgørende den dag i dag.
Skrivere brugte et stykke rør, som de pressede ned i vådt mudder.
Det skabte en linje med en kile for enden.
De, der tydede teksterne, gav skriften et latinsk navn.
Det blev kaldt cuneiform efter cuneus, som betyder kile.
Det står klart, at skrivekunsten blev opfundet -
- af administrative grunde, fordi der var for meget at holde styr på.
De tidligste tegn var piktogrammer -
- en grov skitse af noget, fx en fugl, der så betyder det.
Men i Mesopotamien fik de første, der eksperimenterede med det -
- den tanke, at man kunne tegne symboler -
- ikke for udseendet, men for, hvordan det lød.
Da de havde taget det skridt, udviklede de hurtigt flere tegn -
- som de kunne bruge til at gengive sprogets lyde.
Det er umuligt at overvurdere, hvor vigtigt skriftsproget var.
Det bredte sig over Mellemøsten og erstattede hieroglyffer -
- og så bredte det sig til den øvrige verden.
Hvis herren vil se, hvad der står her...
Kileskrifttavlerne fra Mari viser -
- hvilket niveau af organisation, der var påkrævet i de første byer.
Disse tavler fortæller -
- at samfundet var organiseret. Det var ikke blot små landsbyer.
Man skulle styre en hel by med opland.
Derfor ved vi meget om samfundet. Især om dem, der befandt sig øverst -
- altså kongen, præsterne og administrationen.
Tavlerne giver os stor indsigt i deres verden.
Men det er ikke kun skrivekunsten, der lader os se på civilisationen.
En af de største sumeriske skatte findes på British Museum.
Den kaldes standarten fra Ur.
Denne genstand fra det sydlige Irak er utrolig smuk.
Den blev lavet for over 4500 år siden.
Vi ved ikke, hvad den blev brugt til, men den var noget helt særligt.
Alene materialerne...
Der er lapis lazuli, rød kalksten og dyrebare muslingeskaller.
Det fortæller helt klart noget.
Jeg tror, der er tale om et samfund, der fungerer og er velordnet.
Mænd arbejder i markerne forneden.
Man ser fede dyr, der føres ind til en slags religiøst offerritual.
Det er geder, fisk og kvæg.
Øverst oppe ser man hoffet, hvor mændene skåler for kongen.
Han kontrollerer folket under sig.
Det er et roligt og kultiveret sceneri -
- men omme på den anden side, er virkeligheden noget anderledes.
Her ser vi grufulde krigsscenerier.
Nederst trampes mænd under fode af heste, der trækker stridsvogne.
Nøgne mænd føres ind foran kongen -
- som står med sin stav.
Det er en påmindelse om, at når man skaber en stor civilisation -
- vil der altid være nogen, der forsøger at tage det gode fra én.
Civilisationen gav anledning til rivalitet og konkurrence -
- hvilket førte til krige og erobringer.
En ny tid med imperier tog sin begyndelse.
Mari var en oplagt skydeskive og blev ødelagt to gange af fjender.
Først for over 4000 år siden af akkaderne -
- som skabte verdens første imperium i Mesopotamien.
Så var det akkadernes efterfølgere, babylonierne -
- der brændte Mari ned.
Vi har fundet spor af flammer langs murene.
Man ser, at varmen har ændret niveauet.
Det blev enden på Mari.
Mari og den sumeriske civilisation blev ødelagt -
- men civilisationen som sådan overlevede og blev spredt.
Fra Anatoliens bjerge skabte hittitterne 600 års civilisation -
- i et miljø uden de naturlige fordele -
- der fandtes i de rige og frugtbare floddale i Mesopotamien.
Her byggede de et af antikkens største imperier.
Det er en historisk bedrift, at de var i stand til at udligne -
- de naturlige forhindringer -
- gennem en enorm kontrol -
- social organisation og disciplin. De opbyggede et imperium -
- som styrede det meste af Anatolien, altså dagens Tyrkiet -
- men også store dele af Syrien og det nordlige Libanon.
Dengang var de en af de store aktører i det østlige Middelhav.
Den enorme hovedstad, Hattusha, havde en befolkning på 50.000.
Den var omgivet af tykke ydermure med udsmykkede kalkstensporte.
På det højeste sted byggede de et monument over deres bedrifter.
Det kunne ses 20 km væk, men var ikke noget forsvarsværk.
Det skulle kun danne ramme om en ceremoniel vej.
Den 3500 år gamle bygning -
- vidner om, hvor langt oldtidens folk var kommet -
- på deres rejse fra jægere og samlere mod civilisationen.
Den enorme bygning Y erkapi -
- er en af de mest imponerende bygninger i Hattusha.
Hele bygningen er egentlig en demonstration -
- i sten af hittitternes magt, indflydelse, civilisation -
- og selvopfattelse.
På højdepunktet sloges hittitterne med Egypten om Mellemøsten.
I Vesten var en ny stormagt ved at opstå.
Omkring 1000 år f.v.t. begyndte græske handelsmænd -
- at etablere kolonier langs Lilleasiens kyster.
Et af disse steder var byen Troja.
Byen rejste sig over sletterne -
- og huskes som stedet, hvor Østen mødte Vesten i brutale konflikter.
Digteren Homer udødeliggjorde byen i "Iliaden " og "Odysseen ".
Vi tænker måske på historierne om den trojanske krig som sagn -
- men arkæologer fandt jo T roja. Her er en af de ældste indgange.
Vi ved, at grækerne mente, at krigen blev udkæmpet her.
Homers fortælling afspejler det tidspunkt i historien -
- hvor grækerne ekspanderede mod de ældre civilisationer i øst.
I de følgende århundreder voksede de græske bystaters indflydelse.
I Vesten ses antikkens Grækenland som civilisationens vugge -
- hvor klassiske ideer, filosofi, litteratur og kunst blev født.
Men Grækenlands plads i historieskrivningen -
- har overskygget Østens bidrag til den moderne verden.
Vi kan ikke ignorere Grækenlands betydning -
- men den græske civilisation opstod ikke ud af intet.
Den indoptog mange ting fra andre civilisationer -
- før den ompakkede dem og fremviste dem for os.
De deler en lang historie -
- men øst og vest beskrives oftere som rivaler.
Ser man på forholdet mellem øst og vest -
- kan det virke som en lang række af gensidige hævntogter.
Men civilisationerne lærer af hinanden i et skæbnefællesskab.
En, der genopdagede denne østlige arv -
- var en leder, der ændrede historien: Alexander den Store.
Han kom til Troja i år 334 f.Kr.
Han anførte en græsk hær på vej mod øst.
Da Alexander gik i land ved T roja -
- skal han have sovet med en dolk og "Iliaden" under puden.
Han var en ny græker, der ville erobre Østen -
- ligesom heltene før ham.
Ifølge græske historikere besøgte Alexander Athenetemplet i Troja.
Da Alexander kom, lå der et Athenetempel her.
Vi må bruge fantasien lidt, for kun fundamentet er tilbage.
Noget af det, han fandt her -
- var genstande og artefakter fra den trojanske krig.
En af de ting, Alexander gjorde som en symbolsk gestus -
- var at tage sin rustning af, og finde en gammel en -
- muligvis Akilles' rustning, og tage den på i stedet.
På den måde lavede han en kobling til dem, han betragtede som forfædre.
Inspireret af besøget indledte Alexander sine erobringer.
Han ville erobre Persien, der blev skabt 200 år før hans tid -
- og nu var antikkens største imperium.
Det omfattede dele af Asien, Afrika og Europa.
Alexander vandt det første møde med perserne ved floden Granicus -
- men jo længere han kom væk, jo mere af den østlige arv mødte han.
Milet var typisk for den blandede indflydelse, Alexander opdagede.
Byen lå i Persien, men indbyggerne var grækere -
- som havde levet langs Lilleasiens kyster i århundreder.
Utrolige nye opdagelser her -
- har kastet nyt lys over, hvordan øst og vest var blandet.
Udgravninger viser, hvordan østlige idéer påvirkede Vesten.
Afrodite var en af de største græske gudinder.
I hendes helligdom her -
- har man fundet smukke figurer, der blev ofret til hende.
Af dem kan man se, hvor meget grækerne i Milet -
- indoptog østlige ideer, selv i deres guder.
Den er en tidlig genstand, der viser Afrodite som vegetationens gudinde -
- og den her viser hende som dyrenes herskerinde.
Det er gamle symboler fra Nærorienten.
Afroditefigurerne i Milet er mere østlige end græske i stil.
Milets opfattelse af Afrodite ser ud til at været kommet østfra.
Afrodite har orientalsk udspring. Sådan kom hun til grækerne.
De absorberede hele denne orientalske indflydelse.
Undersøgelser har vist, at grækerne lærte at lave figurerne -
- af lærere fra Østen.
Disse figurer ligger fladt på ryggen.
De er lavet i støbeform. Man lagde ler i og ventede, til den tørrede.
Så tog man den ud og bearbejdede den med en pind.
Man lavede detaljerne. De stammer ikke fra støbeformen.
Siden de blev brændt.
At bruge en støbeform er en østerlandsk teknik.
Grækerne kombinerede det med deres egen teknik: pottemagerhjulet.
Vi har en ganske god forestilling om påvirkningen fra øst -
- og hvordan den blev tilpasset grækernes egne traditioner.
Grækernes kolonier -
- spillede en vigtig rolle for at føre østerlandske idéer vestpå.
I dette område mødtes forskellige civilisationer.
Det var et udgangspunkt -
- for menneskehedens eventyr.
De østerlandske kulturer blev ført videre vestpå -
- via de græske øer.
Kundskab og filosofi fra de græske øer -
- spredtes så til resten af verden.
Alexander opdagede under krigen mod Persien -
- at øst og vest var uløseligt forbundet.
Det, Alexander betragtede som sin egen civilisation -
- var egentlig sprunget fra østlige kilder.
Efter erobringen af Lilleasiens græske byer -
- drog Alexander østpå og besejrede perserne ved Issos.
Så rykkede han sydpå til Syrien, Egypten og Mesopotamien -
- og den endelige sejr over perserne i slaget ved Gaugamela.
Nu forberedte Alexander sig på at indtage den urgamle by Babylon:
Juvelen i Østens krone.
At tage Babylon var afgørende for drømmen om et verdensimperium.
Engang var området frodigt.
Babylon ligger 85 km syd for Bagdad i Irak.
En genopbygning af Babylon blev indledt i 1983.
Byen havde en stor historie som en af civilisationens første byer -
- og toneangivende i Mesopotamien som Babyloniens hovedstad.
Det var Jordens største by med en befolkning på knap 200.000.
Babylon var et rigt sted med storslået arkitektur.
Der gik rygter om Babylons storhed -
- men virkeligheden må have været langt mere imponerende.
Byen var omgivet af en høj mur med glaserede kakler.
Alexander red ind ad en port med relieffer af okser og drager -
- der var tilegnet gudinden Ishtar.
Herfra førte en 180 m lang processionsvej -
- som var udsmykket af løver, Ishtars hellige dyr, ind i byen.
Intet i Alexanders erfaring kunne have forberedt ham på Babylon.
Genskabt af hundredtusinder af fragmenter fra Babylon -
- står porten og processionsvejen på Pergamonmuseet i Berlin.
Ishtar var dog bekendt for Alexander.
Han må have genkendt træk fra kærligheden og krigens gudinde:
Afrodite.
Ishtar var babyloniernes vigtigste gudinde.
Man får en fornemmelse for hende gennem gamle kilder -
- og ved at se på gudinden Afrodite. De har samme høje status -
- og blev altid fremstillet som smukke.
Afrodite kan siges at være for græsk kultur -
- hvad Ishtar var for babylonierne.
Ishtar havde hovedrollen i en af de første og største historier der.
Eposet om Gilgamesh.
Denne lerstump fra det assyriske bibliotek -
- fortæller en del af historien i eposet om Gilgamesh.
Det er et klassisk eksempel på en rigtig Hollywoodhistorie.
Der er en helt på eventyr, der er uhyrer -
- smukke kvinder, svig og venskab -
- dramatik og oversvømmelse, alt i en og samme historie.
Ishtar vil forføre Gilgamesh -
- og i denne livlige og sjove beskrivelse vrager han hende -
- og her opregner han i én lang anklage -
- hvor galt det gik for hendes tidligere elskere.
"Til Dumuzzi, din ungdoms mage -
- har du givet evige tårer, år efter år."
"Du elskede også hyrden, kvægopdætteren, røgteren."
"Du slog ham og gjorde ham til ulv -
- så hans egne sønner jog ham væk, og hundene bed efter ham."
Gilgamesh mener, det er for farligt. Han er ikke interesseret.
Man forestiller sig Ishtar smække med døren efter denne samtale -
- og gå bort i vrede, ligesom på film.
Eposet er et af de tidligste litterære værker.
Det er skrevet 1400 år før Homer.
Tanken om en virkelig person, der mytologiseres i flere historier -
- var særdeles bekendt for Alexander den Store.
Homers kilder, som folk kender til -
- stemmer perfekt overens med det babyloniske eksempel.
Det er samme slags litteratur.
De styrede os i retning af skriftsprog og litteratur -
- allerede for 5000 år siden. Dengang var det allerede i gang.
Folk holdt op med at skrive kileskrift for 2000 år siden -
- og denne kundskab gik tabt.
Det var først i 1800-tallet, da man genfandt stentavlerne -
- at forskerne kunne tyde de gamle tekster.
Da vi begyndte at oversætte teksterne -
- indså vi, at det var en rig, smuk og avanceret verden -
- med store kulturer, og hvor trossystemerne -
- var utroligt nuancerede og varierede.
På sin vis er det vores skyld, at vi ikke forstår det gamle Østerland.
Det hele er der, men i lang tid kan vi ikke trænge ind bag det.
I den periode troede man, at alting begyndte med grækere og romere.
At nytænke det og fordoble den menneskelige civilisations historie -
- fra 500 f.Kr. med grækerne -
- til hele 3000 f.Kr. var simpelthen alt for meget.
Derfor har det taget over 150 år at inkorporere det i vores identitet.
Da kileskriften blev oversat, åbnede der sig en helt ny verden -
- for vestlige forskere.
Faktum er, at de græske idéer ikke opstod ud af ingenting.
Det kan bevises, og folk accepterer det bedre nu -
- at visse dele af græsk matematik, astronomi og medicin og andet -
- omfatter metoder, man kendte i Babylonien.
Opdagelser fra Babylon viste, at grækerne læste kileskrift -
- og ikke havde svært ved at indoptage -
- denne viden fra øst. En tavle med kileskrift fra Babylon -
- viser, at en græsk lærd anstrengte sig for at lære babylonisk.
Vi har en babylonisk skoleøvelse indskrevet på den ene side -
- og på bagsiden er der en oversættelse til græsk.
Vi har en med ord for kanaler.
Stor, lille, grøft, vandingskanal... Altså babyloniske ord i kileskrift.
På bagsiden har grækeren, der nok blev træt af at huske de svære tegn -
- omskrevet dem til græsk.
De selv samme ord er skrevet med græske bogstaver på bagsiden.
Grækerne studerede ikke kun babylonisk litteratur.
Et af de største bidrag til civilisationen var videnskaben.
En græker, der kendte til Babylons lærdom, var Thales fra Milet.
Thales forudsagde korrekt en solformørkelse.
Den indtraf den 28. maj år 585 f.Kr.
Thales kunne kun regne det ud -
- ved at stole på babyloniske astronomers optegnelser.
De havde lister over formørkelser, jævndøgn og solhverv -
- fra år 747 f.Kr.
Det var 200 år, før Thales forudså en formørkelse.
De var drevet af ønsket om at forstå tegn og varsler -
- for at kunne formilde guderne.
Alt blev nedskrevet systematisk, nat efter nat -
- måned efter måned, år efter år i mere end 600 år.
På Alexanders tid var alle varsler blevet samlet -
- i en lang række observationer og forudsigelser.
Denne tavle, som er 21. kapitel i en række på 70 kapitler -
- handler kun om solformørkelser.
Under lange observationsperioder -
- opdagede de, at hændelserne ikke var tilfældige eller lunefulde -
- men udgjorde matematiske mønstre, som var komplekse og langvarige.
I 400- eller 500-tallet f.Kr. forstod de langt mere om himmellegemerne.
De var ikke beskeder fra guderne, men tegn på en matematisk verden.
Babylons astronomer observerede verden -
- nedskrev data og konkluderede logisk om det, de så.
Deres nysgerrighed havde allerede inspireret tænkere som Thales -
- men med Alexander voksede den græske interesse for denne viden.
Alexander var fascineret af babylonisk astronomi.
Han lod en historiker, hans kilde på stedet, oversætte -
- så meget af dette som muligt til græsk og sendte det hjem.
Fra 300-tallet f.v.t. og frem er der flere eksempler på -
- at græske forskere med sikkerhed havde adgang til -
- skrifter fra navngivne babyloniske forskere.
Babylonisk forskning og græsk logik blev -
- en revolutionerende videnskabelig metode.
Grækere som Platon, Aristoteles og Ptolemæus spillede en rolle -
- men også Babylons astronomer fortjener en plads -
- blandt videnskabens forfædre.
Når vi ser på uret eller læser horoskoper, er det babylonisk.
Det gælder også, hver gang vi måler en vinkel.
Der er en række elementære hverdagsting -
- som vi har civilisationer i Mellemøsten at takke for.
Babylonierne var dygtige matematikere.
De brugte vinkler, grader, brøker og ligninger.
De brugte ikke titalssystemet, men et, hvor 60 var grundtal.
Metoden kaldes det seksagesimale system.
Når man lærer klokken -
- og man er nysgerrig, spørger man, hvorfor der er 60 sekunder osv.
Hvorfra kommer tallet 60? Det kommer fra Babylon.
Allerede i det tredje årtusind f.v.t. -
- udførte man alle udregninger i Mesopotamien med det system.
De holdt aldrig ti fingre op -
- og brugte dem. De brugte det seksagesimale talsystem.
Tallet 60 er mere alsidigt end 10 at basere et talsystem på -
- eftersom det kan deles med 2 og 5, men også med 3.
Det er mere fleksibelt til komplekse astronomiske udregninger.
Seksagesimalsystemet gav dem 60 sekunder per minut -
- 60 minutter per time, 360 dage om året -
- og 360 grader i en cirkel.
En genial babylonisk tanke var den, at himlen var en kugle -
- som kunne opdeles i 360 grader.
Royal Observatory i Greenwich i London er grundlagt i 1675.
Her fulgte astronomerne stjernerne -
- og samlede data, så navigatører kunne udregne skibenes position.
Man ser spor af det, man gjorde dengang -
- i den slags astronomi, man bedrev her i 1600-tallet.
Ligesom i Babylon delte man her verden op i 360 grader -
- men placerede Royal Observatory på nulmeridianen.
Astronomer bruger stadig 360 grader -
- og underinddeler det i minutter og sekunder for nøjagtighed.
Således måler man også tiden -
- når stjernerne krydser himlen, for at fastslå deres position.
Den første kongelige astronom, John Flamsteed -
- kortlagde himlen og katalogiserede stjernerne -
- ligesom babylonierne 3500 år tidligere.
Lad os se her i bogen "Historia Coelestis" -
- som er hans livsværk med alle hans observationer.
Her har han nedskrevet stjerner, planeter og måner -
- med positioner, som han har observeret dem.
Flamsteed arvede en tradition fra forgængerne i renæssancen -
- fra arabiske forskere, romere og grækere -
- og også fra babylonierne.
Babylons talsystem gav os også Dyrekredsens 12 tegn.
De inddelte de 360 grader i 12 sektioner à 30 grader.
Her ser man tydeligt trekanterne på hver 30 grader.
Hver sektion er tilknyttet et stjernebillede nær midten:
Skorpionen, Vægten, Jomfruen, Løven, Krebsen og så videre.
Utroligt nok går symbolerne og stjernernes navne -
- hele vejen tilbage til antikkens astronomer i Babylon.
Dyrekredsens navne og tegn optræder på hundreder af tavler -
- men den her er særligt interessant.
Hver række har sit eget stjernetegn.
Her er det ottende, Skorpionen.
På den anden side har vi de sidste fire -
- og en linje underneden, der viser, at der ikke er flere.
Alle navnene på stjernetegnene er oprindeligt babyloniske.
Tyren kaldes for "himlens tyr" på babylonisk, og vi har Løven.
Den babyloniske dyrekreds var et forsøg på -
- at finde orden og mening i en tilsyneladende uforståelig verden.
Alle kender deres stjernetegn.
Vi foregiver ikke at tro på det, men læser alligevel horoskoper.
Tanken om, at vores skæbne afgøres af himlen -
- var rodfæstet hos babylonierne.
Alexander døde som 32-årig.
Da han døde, var han blevet fortryllet af Østen -
- og hans sidste ønske var, at folkene i hans nye imperium -
- ville forenes og leve som ét folk.
Alexanders imperium bestod ikke, men lærdommen flød fortsat.
En efterfølger til Alexander var kong Antiochos.
Han byggede graven på bjerget Nemrut, der ser mod øst og vest.
Gemt af vejen til restaurering -
- findes en påmindelse om den gamle, østerlandske kundskab.
Det er noget særligt, der blev fundet heroppe på Nemrut...
Nemlig verdens ældste astrologiske kalender.
Når vi ser på den -
- ser vi et relief af en løve og nogle stjerner heroppe.
Vi skønner, at den præcise dato, baseret på stjernernes position -
- er den 17. juli år 62 f.Kr.
Det eksakte tidspunkt var 16:48.
Det er noget helt særligt.
De græske og persiske guder viser kongens blandede oprindelse.
Det er endnu en slående påmindelse om syntesen mellem Øst og Vest -
- der blev opnået efter Alexander -
- og hvordan Vesten i tiden efter hans død opsugede de rige kulturer -
- der flød som en flod fra øst.
Tekster: www.sdimedia.com